PERUSTUU OSITTAIN TOSITAPAHTUMIIN.
Shelby oli ihan sekaisin.
Näin hänet kanssasi. Kuka hän on?
Niin monta kuolemaa ja katoamista samaan aikaan vuodesta.
Kymmenien vuosien ajan.
SAATTAA SISÄLTÄÄ JÄRKYTTÄVÄÄ MATERIAALIA.
PYYDÄMME KATSOJAA KÄYTTÄMÄÄN HARKINTAANSA.
Tule esiin!
Tämä on meidän maatamme.
Kastelen tämän maan verellämme.
Sidon meidät tähän maahan.
Ikuisiksi ajoiksi!
ROANOKEN PAINAJAINEN
Shelby oli täysin sekaisin.
Yhtäkkiä -
me Leen kanssa olimme muka salaliitossa häntä vastaan.
Näin teidät, Matt. Sitä hiton puuta vasten.
Leen sekoittaminen tähän ei ollut pahinta.
Pahinta oli, etten muistanut lainkaan -
olleeni koko metsässä.
DRAMATISOITU VERSIO
En tiedä, mistä puhut.
- Etkö usko minua? - Miksi uskoisin?
Miksi ihmeessä uskoisin?
Olet valehdellut minulle. Olet toiminut selkäni takana.
Yritimme sopia Floran saamisesta takaisin, siinä kaikki.
Anteeksi, teen kertonut,
mutta arvasin, että olisit vastaan.
Olen vaimosi. Kuinka voin enää uskoa mitään, mitä sanot.
Luoja, Matt, kuka hän on?
- Kuka? - Miten niin kuka?
Piru vie, kuka hän on?
- Kuka? - Älä enää sano noin.
Lopeta!
En tiedä, mistä puhut!
En muista, ymmärrätkö?
Kuin osa aivoistani olisi kaivettu ulos.
En vain muista.
Auta minua, Shelby. Kertoisin kyllä.
- En muista. - Rauhoitu.
En muista.
Katso minuun.
- En muista. - Uskon sen.
Uskon sinua.
Anteeksi.
Tiedän, mitä näin. Se oli totta.
Mutta näin hänen silmistään,
ettei hän ollut syyllinen.
Matt!
Ei!
Croatoan!
Hei...
Hän palaa vielä.
Se oli mies siltä videolta.
Luulin silloin, että hän oli hullu.
Hänen tapaamisensa ei muuttanut käsitystäni.
Croatoan.
Olen kuullut tuon sanan jo kolme kertaa.
En ymmärrä.
Se oli viesti, jonka toiset olivat jättäneet.
Jotta kadonnut siirtokunta löytyisi.
Se tarkoittaa pimeitä voimia.
Ja verimagiaa.
Sinä olet videon professori. Asuit ennen tässä talossa.
Periaatteessa vain puoli vuotta,
mutta omistin sen vuosia.
Kukaan talon historian tunteva ei halunnut sitä.
Uudet omistajat aina -
joko kuolivat tai katosivat.
Minusta tuli sen vartija.
En voinut asua talossa.
En kuitenkaan myynyt sitä, etteivät muut joutuisi tähän samaan.
Sitten onneni kääntyi,
ja rahapula iski, kun kiinteistövero lankesi.
Te kaksi onnetonta ostitte sen huutokaupasta.
Te tarvitsette minua selviytymiseen.
Haluatte minut tänne.
Ei, haluan sinut ulos talostani.
Olen pelastanut nahkanne. Yritän auttaa teitä.
Minä tiedän. Porsas!
Ei se ensimmäistä kertaa näyttäytynyt.
Eikä viimeistä.
Elias oli oikeassa. Oli nähnyt porsasmiehen ennenkin.
Kun eksyin metsään, näin ihmisen uhraamista.
Häntä poltettiin elävältä.
Mitä muuta sinä tiedät?
Haluan näyttää teille jotain.
Varovasti.
Elämäni vuosikymmenet ovat käsissäsi.
En voi väittää tätä täydelliseksi,
mutta sinne on kirjattu kaikki yliluonnollinen tässä talossa -
ja sen ympäristössä.
Uskokaa pois, teen sen kirjan.
Chenin perhe vuonna 1973.
He tulivat Taiwanilta -
amerikkalaisen unelman perässä.
Sopeutuakseen täydellisesti he ottivat amerikkalaiset nimet.
He puhuivat talossa vain englantia.
Oudot housut.
MISSÄ ISÄ ON?
Englanniksi, Daisy.
Toivottavasti äiti.
Amerikkalaiset eroavat paljon.
Hänen miehensä on kuollut.
Hyvä.
Onko Amy yläkerrassa?
Amy, odota!
- Odota! - Amy!
He olivat maahanmuuttajia, eikä kukaan ollut kertonut talon tarinaa.
He eivät tajunneet, mitä tapahtui.
EMME VOI JÄÄDÄ TÄNNE.
TÄÄLLÄ ON VAARALLISTA.
Daisy!
Voi kulta...
Perhe taisteli vastaan ainoalla tavalla, jonka osasi.
He rukoilivat esi-isiä -
ja uhrasivat, jotta heitä suojeltaisiin pahalta.
Esi-isistä ei nyt kuitenkaan ollut apua.
Heillä ei ollut mitään mahdollisuuksia.
Mutta teillä on.
Voi luoja!
Chenin perhe kateissa.
Nämä ovat 1700-luvulta.
Talo valmistui 1792.
Sen rakennutti Edward Phillipe Mott, ensimmäinen kadonnut.
- Hei... - Niin?
Olet nähnyt sisaret ennenkin?
Unessa.
Tai luulin sitä uneksi.
Silloin en tiennyt, mitä uskoa.
Tai mistä oli kyse.
He olivat psykopaatteja.
He kiduttivat ja murhasivat potilaita,
mutta tässä talossa pelottavampaa on se,
että murhaajatkin pelkäsivät.
Tutkimuksesi siis osoittavat, että henget tappoivat heidät.
Ei, he kertoivat sen itse.
Mitä?
Piileskelin metsässä, kun he löysivät minut.
Oli pakko kuunnella.
Luulimme olevamme turvassa.
He istuttivat sen niin syvälle päähäni,
etten voi unohtaa heidän kamalaa kuolemaansa -
teurastajan kynsissä.
Olette päättäneet jäädä näille raukoille rajoille -
varoituksesta huolimatta.
Syntiesi vuoksi veresi kastelee maan.
Ruumiisi lannoittaa sen.
Sielusi palvelee minua ikuisesti.
Vedä.
Paha huora.
Sinä teet hänelle seuraa.
Ja sitten tulivat nämä muut.
Lokakuun 3. 1952 talossa yöpyi kolme metsästäjää.
Jokin sai heidät kääntämään aseensa -
toisiaan vastaan ja ampumaan aivonsa pihalle.
Lokakuun 19. 1973 huomattiin, että Chenin perhe oli kadonnut.
Lokakuun 29. 1989 sisarten huomattiin hyljänneen talon.
Eri vuosina, mutta jokainen kuolema ja katoaminen -
tapahtui lokakuussa samaan kuunkierron aikaan.
Alkuperäiskansat kutsuivat sitä kuolevan ruohon kuuksi.
Noita kuutta verentahrimaa päivää.
Ensimmäisestä kuun neljänneksestä verikuuhun.
Henget voivat vainota koska tahansa,
tulla esiin tai pysyä piilossa, mutta tuona aikana -
ne tappavat.
Nyt ymmärrät vaaran. Kuun ensimmäinen neljännes nousee tänään.
Meidän on lähdettävä heti.
Hänelle oli vaikea sanoa vastaankaan.
Niin monta kuolemaa ja katoamista samaan aikaan vuodesta.
Vuosikymmenten ajalta.
Mies myönsi, että oli menettänyt -
talon, koska ei voinut maksaa verojaan.
Ehkä hän vain halusi talon takaisin?
Emme lähde minnekään ilman Floraa.
Kuulin asiasta uutisista. Olen pahoillani.
Mutta jos hän on Teurastajalla, hän on jo kuollut.
Ei hän ole Teurastajalla.
Se oli pieni tyttö. Floran mukaan Priscilla.
Priscilla?
- Tunnetko hänet? - Tiedän, missä hän leikkii.
Leen puolesta tuntui kamalalta.
Häntä kuulusteltiin Masonin kuolemasta -
vain minun takiani.
Ainoa tapa puhdistaa Leen nimi oli löytää Flora elossa.
Jos niin ei kävisi,
Lee olisi tuhon oma.
Se pieni kidnappaajahenki -
oleilee mielellään täällä muiden kanssa.
- Muiden? - Niin, muiden henkien.
He kaikki olivat Teurastajan uhreja.
He ovat sidottuja maahan.
Jostain syystä, en edes luule ymmärtäväni.
Tiedän, mitä tiedän.
En saattanut uskoa,
että olimme taas samassa metsässä.
Tuon videolla riehuneen -
kummallisen miehen kanssa.
Luotin häneen.
Hän tiesi asioita.
Ja tiesi Priscillasta.
Kun hän kuvaili meille -
kuollutta tyttöä, joka leikki metsässä,
tajusin, että mekin olimme nähneet hänet.
Hän oli johdattanut meidät kellariin.
Videoiden luo.
Eliaksen luo.
Ehkä Elias nyt johdatti meitä tytön luo.
Ja takaisin Floran luo.
- Älkää kuunnelko sitä. Liikettä. - Mitä hittoa tuo on?
En tiedä, mikä minuun meni.
Jokin siinä metsässä -
saa menettämään malttinsa.
Croatoan!
Tuo ei auta.
Tule.
"Kuuden päivän jakso", hän sanoi.
Kun se alkoi, henget -
tulivat varjoista meidän maailmaamme.
Katsoin mahdotonta.
Mutta siinä ne olivat.
Hän oli ollut siellä päivä, ja olimme niin lähellä -
saada hänet takaisin.
- Flora! - Ei!
- Flora!
Kuuntele, se on liian vaarallista.
Pikkutyttö tuntee minut. Minun on tehtävä se.
Anna hänen.
Priscilla?
Olen Elias. Muistathan minut?
Päästä pieni ystäväsi mukaamme.
Jookos? Hänen on tultava kotiin.
Ei!
Tule!
Hän oli poissa, enkä vieläkään tiennyt, oliko hän elossa.
Oliko hän yksi heistä?
Tiesin vain, että emme voisi jäädä.
Näytätte säikähtäneen.
Joko nyt tehdään, kuten minä haluan?
Olimme aivan alamaissa.
Pelkäsimme pahinta.
Kuollut? Ei, Ei!
Se suloinen tyttö ei ole kadonnut.
Istukaa alas ja rauhoittukaa.
Tunnen Floran elinvoiman varsin voimakkaasti.
En osoita ketään.
Mutta olisitte jo saaneet hänet -
takasin, jos minusta ei olisi tehty -
valehtelijaa. Lupasin Teurastajalle, että lähtisitte.
Teemme mitä vain saadaksemme hänet takaisin.
Sanokaa se Teurastajalle.
Siitä puheen ollen.
Etsin hänet käsiin vastoinkäymisteni jälkeen.
Kama oli huonolla tuulella.
Joko ne menivät? Toista varoitusta ei tule.
Pyydän kärsivällisyyttä.
Kiinnostukseni on lopussa, samoin armoni.
En tarvitse apuasi.
Kaikki voima tulee nyt kuusta.
Tekisin vaikka murhan saadakseni kokista.
Nyt täytyy hieroa älynystyröitä -
ja selvittää, kuka meitä on vastassa.
Jos ymmärrän heidän voimansa,
ymmärrän ehkä myös heikkoudet.
Menetkö sinne takaisin?
Asiat täytyy kuulla luotettavasta lähteestä.
Oli kidutusta, kun ei voinut tehdä mitään.
Aloin pelätä, että menettäisimme hänetkin.
Mutta hän tuli takaisin.
Tiesin heti, ettei asiasta ollut epäilystäkään,
hän oli kokenut jotain helvetillistä.
- Kuinka kauan olin poissa? - Tunteja.
- Mitä hittoa tapahtui? - Tapasin hänet.
Jäin henkiin kertomaan tämän.
Tosin epäilin sitä hetkittäin.
- Teurastaja? - Ei, kultaseni.
Nyt tapasin todellisen voiman.
Tule esiin.
Tilinteon päivä on käsillä.
Missä on valosi, pikku mies?
Silmäni.
Mitä olet tehnyt minulle?
Näön menetys -
on ongelmistasi pienin.
Olet väärässä. Näen kyllä.
Sinä olet tämän kaiken takana.
Teurastajan ja hänen heimonsa.
Voimasi nousee aina kuun vaihtuessa.
Kuten tarpeesikin.
Mitä tarpeet?
Naisen tarpeet.
Se on väistämätöntä.
Tarjosin hänelle sitä ainoaa, jota hän halusi.
Matthew'n.
- Mitä? - Hänelle oli annettava jotain.
Sinä olit ainoa asia, jota hän tarvitsi.
Älä katso minua noin.
Ei sinun tarvitse maata häntä.
Tein vain tarjouksen, jotta hän puhuisi.
Kertoiko hän, miksi tämä kaikki tapahtuu?
Enemmänkin. Hän näytti sen.
Hän tarttui käteeni, ja musta huntu hälveni.
Mutta en ollut enää metsässä.
Hän oli vienyt minut vuosisatojen taa.
Erään kaikkien aikojen suurimman -
mysteerin luo.
Teidän talonne, tämä maa,
on Roanoken kadonneen siirtokunnan maata.
Siirtokunta katosi.
Ne ihmiset muuttivat tänne,
runsaudensarveen.
Mutta kaikesta oli maksettava hinta.
Ihmisten uhraamista.
Paholaisen palvontaa.
Ei sitä, vaan vanhempia uskontoja.
Julmempia, kuin kukaan uskoisi.
Eivät kaikki olleet mukana -
tässä pimeyden työssä.
Teurastajalla oli poika.
Hiljaa! Äiti.
Olet kääntänyt selkäsi todelliselle uskolle.
Älä rakasta Saatanaa.
Metsän noidan pimeän hunnun alla.
Hän on myrkyttänyt mielesi kavaluudellaan.
Et pannut vastaan, kun sinun oli kylmä ja nälkä, poikani.
Vain täysi vatsa tarjoaa omantunnon ylellisyyden.
Omaatuntoa on seurattava.
Tunnustan.
Olin hiljaa, kun päästit paholaisen mieleesi.
Nyt pelkään vain yhtä asiaa.
Taivaallisen isämme ikuista vihaa.
Rukoilen puolestanne, äiti.
Olkoon Hän armollinen tuomion päivänä.
Palaamme sinne, mistä kerran tulimme,
ja odotamme isämme laivaa viemään meidät kotiin.
Kiittämättömiä raukkoja.
Minun kärsimyksiini ja uhrauksiini vastataan kapinalla.
Kavalat, kärttyisät kakarat.
Ne kaikki tarvitsevat kuria.
Taivuta heidät tahtoosi.
Vuodata heidän vertaan.
Vapauta veren kuun voima.
Ota heidän sielunsa orjiksesi.
He ovat palvelijoitasi.
Ikuisesti.
Lähes lankesin noidan pauloihin.
Tämä uusi, outo maailma on testannut meitä.
Uskoamme.
Mutta Jumala on puhunut minulle.
Haluan katua.
Herra antaa anteeksi heille, jotka katuvat syntejään.
Tämä on ilosanoma.
Ylistetty olkoon Herra.
Merkiksi katumuksestani -
merkitkäämme tulevat päivämme -
erikoisella hedelmällä.
Olkoon sen merkki uuden maailman suopeudesta.
Jeesuksen Kristuksen nimeen.
Aamen.
Lihavat, laiskat ja kiittämättömät.
Kehuskelevat hurskaudellaan.
Ette olleet uskollisia.
Vuosin verta puolestanne.
Palkitsitte hartauteni uskosta luopumisella.
Röyhkeydellä.
Petoksella.
Jos ette seuraa minua tässä elämässä,
seuraatte minua seuraavassa.
En poistu täältä koskaan.
Tämä on meidän maamme.
Kastelen tämän maan verellämme.
Sekoittukoon sen multaan, ravitkoon tätä maata.
Ikuisesti!
Se oli muinaisten jumalien veriuhri.
Niin suuri uhri, että se siunasi tämän maan.
Sitoi heidät siihen ikuisiksi ajoiksi.
Juuri siksi joka vuosi verilöylyn vuosipäivänä -
henget muuttuvat iljettävistä tappaviksi.
Emme voi vain häipyä. Flora on vielä tuolla.
Ei teidän tarvitsekaan. Ei sen jälkeen, mitä noita kertoi.
Osaan loitsun, jolla -
Teurastaja ja hänen henkensä voidaan tuhota.
Kun he tulevat illalla,
teen tästä lopun.
Taksi tuli.
Hei, odota nyt hetki.
Sanoit voivasi lopettaa tämän, ja sitten häivyt!
Tarvitsen hotellihuoneestani muutaman asian.
Salviaa, pyhiä yrttejä.
Loitsukirjan.
Palaan kyllä.
Hän kertoi voivansa tehdä tästä lopun!
Muuta emme halunneetkaan kuulla.
Oli vain odotettava hänen paluutaan.
- Mihin ajetaan? - Royal Crown -motelliin.
Kerrohan, nuori mies, oletko koskaan kuullut palkkahomoista?
Luoja varjelkoon.
Hän lähti monta tuntia sitten.
Soitin motellin, mutta sieltä ei vastattu.
Aloin huolestua.
- Häntä ei vieläkään näy. - Hän tulee kyllä.
Pitää pysyä hereillä. Ne tulevat nukkuessa.
Ne tulevat joka tapauksessa.
Lepää. Minä olen tässä.
Lepää nyt, Shel.
Kadotin ajantajuni.
Päivät vaihtuivat öiksi.
Kuulin ääniä.
Kuiskauksia kaikkialla.
Ne eivät olleet sanoja, mutta vetivät puoleensa.
Vasemmalle.
Joku oli siellä alhaalla.
Hetken ajattelin, että ehkä se oli Elias.
Ehkä hän ei kuollutkaan. Ehkä hän oli raahautunut tänne.
Paikkaan, jossa oli ollut turvassa.
Hei.
Mutta ei se ollut.
Aarteeni.
Pysy kaukana.
Mitä haluat minusta?
Velka on maksettava.
Yritin vastustaa, mutta se oli mahdotonta.
Heräsin yksin.
En ollut vielä koskaan pelännyt niin.
Matt!
Minut oli jotenkin noiduttu.
Hän avautui minulle myös kuvaannollisesti.
Sanojen ja kosketuksen kautta.
Kaikki tuli vyöryen päälle.
Hänen kokemuksensa, tarinansa, tuskansa.
Se oli elämäni intiimein yhteys.
Hän oli tullut Englannista tyttönä.
Druidien ja roomalaisten valloittajien jälkeläinen.
Väkeni palvoi vanhoja jumalia.
Lähdin salamatkustajana.
Matka oli kirottu.
Miehiä kuoli.
Minut löydettiin laivasta tässä uudessa maassa.
Sotilaat syyttivät minua epäonnisesta matkastaan.
Ei! Ei!
He uskoivat, että olin vihastuttanut meren jumalat, nainen laivassa.
Minut päätettiin polttaa noitana roviolla.
Mutta muut jumalat janosivat verta.
Vanhemmat, janoisemmat jumalat.
Sotilaiden kohtaamasta verilöylystä syytettiin intiaaneja,
ja hän pakeni erämaahan.
Vanha magia ja uusi maailma -
loivat jotain uutta.
Jotain alkuperäistä.
Miksi hän näytti sinulle tämän kaiken?
Hän halusi minun ymmärtävän.
Tulevan mukaansa.
Niin olisin mennytkin.
Matt!
- Shelby! - Matt!
Heitä oli joka puolella.
Matt, heillä on Flora!
Flora!
Antakaa hänet takaisin. Emme pyydä muuta ja sitten menemme.
Vaihtokauppojen aika on ohi.
On aika vaatia maa takaisin.
Siunata se tuoreella verellä.
Ei!
Juokse!
Senkin kakara!
Kulta...
En usko, että tämä on hänen vertaan.
Kulta, katso minuun. Sattuuko?
Se mies...
Kulta, mikä mies?
Se mies...
Mikä mies, kulta?
Se mies...
Voi, Matt!
Ymmärsimme nyt, miksei hän palannut.
Hän ei ollut päässyt kovin kauas.
UBER-KULJETTAJA
Hain hänet aamulla, varmaan.
Hän alkoi lähennellä.
Kerrohan, nuori mies, oletko koskaan kuullut palkkahomoista?
Kunhan kysyin.
Luoja varjelkoon.
Flora, tule takaisin.
Tule takaisin, muru.
Odotin aikani, mutta kun häntä ei kuulunut, lähdin.
Toivotaan, että kaikki ovat kunnossa.
Mies parka.
Emme voineet tehdä yhtään mitään.
Takaisin.
Olen kuullut sisäelinten poistosta, mutta sellaisen näkeminen...
Viesti oli selvä.
Seuraavina olisimme me.
Käännös: Kirsi Tuittu